29.97
Freddy, zavolej drožku.
Chceš, abych dostala zápal plic?
Nestůj tam tak. Zavolej drožku.
Dobře, už jdu.
Ano. Jak to děvče případně říká, "kec!"
Dívejte se, kam šlapete!
Promiňte mi to.
Dvě kytice fialek zašlapaný do bahna. Můj celodenní plat.
-Freddy, dojdi pro drožku. -Ano, maminko.
Tak on je váš syn?
Jako matka byste mu neměla dovolit,
aby mě připravil vo kytky a utek bez zaplacení.
Jdi si po svých, děvče.
Vy byste to taky neměla tak nechat.
Dvě kytice fialek v blátě.
Pane, vypadá to, že přestane?
Obávám se, že ne. Je to ještě horší.
To znamená, že to brzy skončí.
Kapitáne, kupte si kytky vod chudý holky.
Lituji, ale nemám drobné.
Rozměním vám půl korunu. Vemte si je za dvě pence.
Řekl jsem vám, je mi líto. Počkejte.
Tady mám tři půlpence, jestli vám to pomůže.
Děkuju, pane.
Dávej si pozor. Mělas mu za to dát kytku.
Za tím sloupem je nějakej chlap...
a zaznamenává si každý tvý slovo.
Že sem s nim mluvila, sem přece nic neprovedla.
Mám právo prodávat kytky, dyž nejsem na chodníku.
Sem spořádaná holka, tak mi pomoz.
Jen sem se ho zeptala, jesli by si koupil kytku.
-Co to je za kravál? -Ten chlap píše, co vona říká.
Živím se počestnou prací.
Kdo to tu tak ječí?
Pane, ať mě nezažaluje. Nevíte, co by to pro mě znamenalo.
Zničej mi pověst a budou mě vláčet po ulicích,
že sem mluvila s tím pánem.
No tak. Nikdo vám nic nedělá, vy hloupá. Za koho mě máte?
Přísahám, že sem neřekla ani slovo.
Mlčte! Vypadám jako policista?
Proč si píšete, co říkám? Jak víte, že to máte správně?
Ukažte mi, co ste tam vo mně napsal.
Co to je za škrábanice? To neumím přečíst.
Já ano.
"Říkám, kapitáne, kupte si kytky vod chudý holky."
Aha, protože jsem mu řekla "kapitáne".
Nic sem tím nemyslela. Pane, ať mě nezažaluje za jediný slovo.
Nechci vás žalovat. Jste-li opravdu detektiv,
není třeba, abyste mě chránil, když mě obtěžují mladé ženy,
dokud vám neřeknu.
Každému je jasné, že ta holka to nemyslela zle.
Není to detektiv, ale džentlmen. Podívejte se mu na boty.
Jak se daří vašim v Selsey?
Kdo vám řekl, že jsou ze Selsey?
To je jedno, jsou odtamtud.
Jak jste se ocitla tak daleko na východě? Narodila jste se v Lisson Grove.
Co je na tom špatnýho, že sem vodešla z Lisson Grove?
Ani prasata by tam nebyly. Chtěli po mně čtyři šedesát tejdně.
Bydlete si, kde chcete, a neječte!
No tak, nic ti nemůže udělat. Máš právo bydlet, kde chceš.
Já sem počestná holka, víte.
-Odkud jsem já? -Z Hawkestonu.
Kdo říká, že ne? Sakra, vy víte všechno.
Pane, mohl byste mi zavolat taxi?
Madam, přestalo pršet.
Do Hampton Courtu se dostanete veřejným autobusem.
Nebydlíte tam snad?
Taková drzost!
Řekněte mu, odkud je, když už chcete dělat hadače.
Cheltenham, Harrow,
Cambridge a...
Indie?
Zcela správně.
To není detektiv, ale nějakej čmuchal.
Neživíte se tím náhodou v kabaretu?
Napadlo mě to už. Možná někdy v budoucnu.
To není žádnej džentlmen, dyž vobtěžuje chudáka holku!
Smím se zeptat, jak to děláte?
Obyčejná fonetika. Věda o řeči. Živím se tím a je to i můj koníček.
Každý pozná podle přízvuku Ira nebo Angličana z Yorku,
ale já poznám přízvuk v okruhu 10ti km.
V Londýně v okruhu 3 kilometrů, někdy i dvou ulic.
Měl by se stydět, padouch jeden.
-Dá se tím uživit? -Ale ano.
Ať se stará vo svý a nechá chudáka holku na pokoji.
Přestaňte s tím příšerným vytím...
nebo si hledejte stanoviště někde jinde!
Já tu můžu bejt stejně jako vy!
Žena, která vydává tak odporné a deprimující zvuky,
nemá právo být nikde, nemá právo existovat.
Jste lidská bytost, máte duši...
a boží dar artikulované řeči.
Váš rodný jazyk je jazykem Shakespearovým,
Miltonovým a jazykem Bible. Nekvílejte tu jako posedlá.
"Podívejte na tu holku z ulice
"Jaké problémy má v našem jazyce
"Za tyto zvuky zvířecí
"Pověsit by ji měli bez řečí"
Proboha, poslouchejte!
"Tohle, jak soudí naši páni
"Je elementární vychování"
Pane, vybral jste si špatný příklad.
Myslíte?
"Poslechněte si ty ze Soha, jak nevysloví nikdy H
"Hláska uletí jim jako pták
"Do školy jste chodil rád?
"Cák ste čéče z višně spad?
"Místo copak klidně řekne cák
"Čéče místo člověče, člověk raděj uteče
"Je to jak basa nenaladěná
"Jako by vám šlapal na palec. Jako tahle
"Kec!
"Řekněte mi, co to znamená?
"Ne! Ani špína, ani záplata
"Leč její řeč ji vrhá do bláta!
"Proč Angličané děti mluvit nenaučí?
"Proč každý mluví jinak, to mě snad umučí!
"Kdyby zněly jako její vaše věty
"Mohl byste též na ulici prodávat květy"
No dovolte.
"Mluva každého Angličana někam řadí
"Jak jen promluví, ostatním to vadí
"Společný jazyk asi nikdy nebudeme mít
"Proč se jen Angličané nenaučí...
"Dobrý příklad těm lidem dávat, jejichž mluva nás dráždí
"Když zdá se nám, že Irové jazyk vraždí
"Ba jsou i místa, kde angličtina vymizela
"Vždyť v Americe ji zapomněli zcela!
"Proč vyslovujem jak boží dobytek?
"Norové mluví norsky a řecky mluví Řek
"Ve Francii každý Francouz je řečník hotový
"Je jim jedno, co řeknou
"Jen když to hezky vysloví
"Arabové se arabsky naučí, než řekli byste švec
"A Hebrejci jazyk umí i pozpátku, neuvěřitelná to věc
"Kdo anglicky dobře mluví, jako by byl blázen prakticky
"Proč se jen Angličané
"Proč se jen Angličané nenaučí anglicky?"
Děkuji.
Vidíte tuto osobu s přízemní řečí,
kvůli které je jí souzeno zůstat na ulici?
Za šest měsíců bych ji mohl vydávat za vévodkyni na plese velvyslanců.
Mohl bych jí sehnat místo služebné nebo prodavačky,
kde vyžadují lepší angličtinu.
Co ste to povídal?
Ano, vy ovadlá zelná hlávko!
Jste vada na kráse těchto vznešených sloupů!
Zosobňujete urážku našeho jazyka!
Mohl bych vás vydávat za královnu ze Sáby.
Nevěříte tomu, kapitáne?
Vše je možné. Já příkladně studuji indická nářečí.
Opravdu? Znáte plukovníka Pickeringa, co napsal Mluvený sanskrt?
Já jsem plukovník Pickering. Kdo jste vy?
Jsem Henry Higgins, autor Higginsovy univerzální abecedy.
Přijel jsem za vámi z Indie!
A já jsem chtěl jet do Indie za vámi!
-Kde bydlíte? -V hotelu Carleton.
Ne, budete bydlet v ulici Wimpole 27A.
Pojďte se mnou. U večeře si popovídáme.
Indická nářečí mě nesmírně fascinují.
Kupte si kytku. Nemám na činži.
Lhářko!
Říkala jsi, že mi proměníš půlkorunu!
Děte se vycpat, vy!
Vemte si celej ten prašivej košík za šest pencí!
Upomínka.
-Kolik jich vlastně je? -Čeho?
Indických nářečí?
Celých 147 odlišných jazyků, vedených jako nářečí.
Neměli bysme vstát, pánové? Máme tu hergot bohatou dědičku.
Nehledáš dobrýho sluhu, Elizo?
Tebe nechci.
"Já chtěl bych do Paříže, mně už Londýn neleží
"Svý starý koupím hrad a lokaje a čtyřspřeží
"Mně doktor doporučil vostrý mořský povětří
"Ach, to by bylo náramný!"
Kam pojedeš letos, Elizo? Do Biarritzu?
"Chci jen někde svůj plácek mít
"Kde je teplo a kde je klid
"Tam bezstarostně žít
"Ach, to to by bylo náramný!
"Čokoládu si furt jen brát
"U kamen si svý nohy hřát
"A spát a spát a spát
"Ach, to by bylo náramný!
"Já bych z pelechu, lidi
"Nevylezla vůbec ven
"Dřív než na jaře slunce
"By mrklo mi do oken
"Někdo byl by tam se mnou snad
"Ten by mě moh mít něžně rád
"A ještě víc mě hřát
"Ach, to by bylo náramný!
"Náramný
"Chci jen někde svůj plácek mít
"Kde je teplo a kde je klid
"Tam bezstarostně žít
"Ach, to by bylo náramný!
"Čokoládu si furt jen brát
"U kamen si svý nohy hřát
"A spát a spát a spát
"Ach, to by bylo náramný!
"Já bych z pelechu, lidi
"Nevylezla vůbec ven
"Dřív než na jaře slunce
"By mrklo mi do oken
"Někdo byl by tam se mnou snad
"Ten by mě moh mít něžně rád
"A ještě víc mě hřát
"Ach, to by bylo náramný!
"Náramný
"Ach, to by bylo náramný!
"Náramný
"Ach, to by bylo náramný!"
Pod, Alfie, deme domů. Vůbec se mi tu nelíbí.
Domů? Na co?
Je skoro pět. Moje dcera Eliza se brzy vrátí.
Měla by svýmu milovanýmu tátovi přinést aspoň půlkorunu.
Tys mě rozesmál. Neviděls ji tak dlouho.
No a? Co je půlkoruna proti tomu, co sem jí dal?
Kdys jí něco dal?
Něco? Dávám jí všechno.
Dal jsem jí největší dar, jakej se může člověku dát:
Život!
Přived sem jí na tudle planetu, se všema zázrakama a krásama.
Svítí tu ve dne slunce, v noci měsíc.
Může se procházet v Hyde Parku,
toulat se po londýnskejch ulicích a prodávat ty svoje kytky.
To všechno sem jí dal.
Pak sem zmizel a nechal jí, aby si toho užívala.
Jesi tohle všechno nestojí za půlkorunu,
sundám si pásek a dám jí, co proto.
Ty seš ale dobrosrdečnej. Ale jesi chceš půlkorunu vod Elizy,
měl bys mít dobrou výmluvu.
Nech to na mně.
-Dobrýtro, Georgi. -Ani zlámanou grešli.
Ani zlámanou grešli.
Tady je.
Lízo, to je překvapení.
Vodprejskni, seš na mě moc starej.
-Neznáš svoji dceru? -Nevíš, jak vypadá.
Ale znám. Pojď, najdu ji.
Elizo, to je překvapení.
Ani zlámanou grešli.
Elizo, pod sem.
Nedám ti svoje těžce vydělaný prachy,
abys je utratil v mizerný hospodě.
Přece bys mě neposlala domů ke svý maceše...
bez kapky tekutý ochrany, co?
Macecha to teďa je!
Já si ji chci vzít. To já tím trpím.
Jsem její otrok, Elizo.
Jen proto, že nejsem její zákonitej manžel.
No tak.
Dej tátovi půlkorunu na cestu domů.
Já taky měla včera večer kapku štěstí.
Ale ne, abys s tím pořád počítal!
Díky, Elizo. Seš šlechetná dcera.
"Pivo, ty skvělý pivo
"Naplň mě po okraj"
Vidíte tuto osobu s přízemní řečí,
kvůli které její souzeno zůstat na ulici?
Za šest měsíců bych ji mohl vydávat za vévodkyni na plese velvyslanců.
Mohl bych jí sehnat místo služebné nebo prodavačky,
kde vyžadují lepší angličtinu.
Jste vada na kráse těchto vznešených sloupů!
Mohl bych jí sehnat místo služebné nebo prodavačky,
kde vyžadují lepší angličtinu.
Kolik jste slyšel celkem samohlásek?
Napočítal jsem jich 24.
Chybí vám jich 100. Přesně řečeno jste jich slyšel 130.
Poslouchejte jednu po druhé.
Je to nutné? Už toho mám za jedno ráno dost.
Jak se jmenujete, prosím?
Vaše jméno, slečno?
Moje méno vás vůbec nemusí zajímat.
Tak moment.
Londýn je poslední dobou tak špinavej.
Jsem paní Pearcová, hospodyně. Co si přejete?
Dobrej den, paničko. Chtěla bych mluvit s profesorem.
Řekla byste mi, o co jde?
De vo vosobní záležitost.
Počkejte, prosím.
-Pane Higginsi? -Co je, paní Pearceová?
Chce vás vidět jedna mladá žena.
Mladá žena?
Co chce?
Vypadá tak obhrouble, pane. Dost obhrouble.
Poslala bych ji pryč, ale myslela jsem,
že chcete, aby vám mluvila do stroje.
-Má zajímavý přízvuk? -Otřesný.
Dobře, tak ji uveďte.
To mám štěstí. Ukáži vám, jak dělám záznamy.
Jakmile začne mluvit, zaznamenám ji Bellovým fonetickým způsobem...
a potom romickým. Potom ji zachytíme fonografem,
takže si ji můžete zapnout, kdy budete chtít, a psaný text budete mít před sebou.
To je ta mladá žena, pane.
Dobrej den, pane.
Můžu si s váma promluvit?
Ale. To je ta dívka, kterou jsem si zapsal včera.
Tu nepotřebuji. Záznamů z Lisson Grove mám dost.
Na to nechci vyplýtvat další váleček.
Jděte. Vás nepotřebuji.
Nebuďte tak drzej. Eště nevíte, proč jsem tu.
Ví, že sem přijela taxíkem?
Myslíte si, že džentlmena jako je pan Higgins zajímá,
v čem jste přijela?
Vy ste ňáká namyšlená.
Vím, že dává lekce. Slyšela sem, jak to povídal.
Nepřišla sem vo nic prosit,
a jesi vám moje peníze nejsou dost dobrý, pudu jinam.
Dost dobré na co?
Dost dobrý pro vás.
A teď už to víte. Chci lekce.
A chci za ně i platit, žádná mejlka.
A co vám na to mám říci?
Dybyste byl džentlmen, tak byste mi řek, abych si sedla.
Neříkám vám snad, že si vyděláte?
Máme té náně říci, aby si sedla,
nebo ji máme vyhodit?
Nikdo mi nebude říkat nána. Ne dyž sem svolná platit jako dáma.
Co chcete, děvče?
Chci prodávat v květinářství,
a ne na rohu ulice.
Ale voni mě nechtěj, dokud nebudu mluvit víc nóbl.
Řek, že mě může učit.
Tak sem tu a mám prachy.
Nechci nic zadarmo a von se mnou takle jedná.
Vím, kolik lekce stojí, a chci za ně zaplatit.
Kolik?
Konečně mluvíte rozumně.
Myslela sem, že ste váhal, abyste dostal...
část toho, co ste mi včera hodil.
To byl kšeft, co?
Sedněte si.
-Jesli budete dělat drahoty... -Sedněte si!
Sedněte si, jak vám říká.
Jak se jmenujete?
Eliza Doolittlová.
Nesednete si, slečno Doolittlová?
No tak jo.
Kolik byste mi zaplatila za ty lekce?
Jo, já vím, co se sluší.
Kamarádka chodí na franštinu za 18 pencí na hodinu...
a učí ji pravej Francouz.
Přece byste vode mě nechtěl stejně...
za to, že mě budete učit můj jazyk.
Nedám vám víc jak šilink. Je to na vás.
Víte, Pickeringu, když pomyslíte na šilink...
jako procento z jejího výdělku,
rovná se to...
60 nebo 70 librám od milionáře.
Pro pána. Tak velké nabídky se mi ještě nedostalo.
Šedesát liber? O čem to mluvíte? Kde bych je sebrala?
-Žádnejch 60 liber sem nenabídla! -Ticho!
Ale já nemám 60 liber!
Neplačte, vy hloupá. Sedněte si. Nikdo se vám vašich peněz nedotkne.
Nebo se vás někdo dotkne koštětem, jestli toho nenecháte.
Sedněte si!
Moh byste bejt mym tátou!
Budu-li vás učit, budu horší než dva otcové dohromady.
Prosím.
Na co to je?
Abyste si otřela oči nebo jinou vlhkou část obličeje.
Pamatujte, to je kapesník a to je váš rukáv.
Nepleťte si je, chcete-li se stát prodavačkou v květinářství.
Nemá cenu jí to říkat. Stejně vám nerozumí.
Dejte mi ten kapesník. Dal ho mně, ne vám.
Higginsi, začíná mě to zajímat.
Co to vychloubání,
že byste ji ne plese mohl vydávat za vévodkyni?
Dokážete-li to, budete nejlepším učitelem na světě.
Vsadím se o všechny výdaje na ten pokus, že to nedokážete.
Zaplatím za ni i ty lekce.
To ste hodnej. Díky, kapitáne.
Nedá se tomu odolat.
Je tak úžasně negramotná.
Tak strašně špinavá.
Nejsem špinavá! Umyla sem si ruce a vobličej, než sem šla.
Přijímám. Udělám z téhle příšerné uličnice vévodkyni.
Začneme hned dnes. Odveďte ji a umyjte ji.
Vezměte hoblík, když to jinak nepůjde. Je v kuchyni oheň?
Svlékněte ji, spalte jí ty šaty a objednejte jí nové.
Zatím ji zabalte do balicího papíru.
Vy nejste žádnej džentlmen, že mluvíte vo takovejch věcech.
Sem spořádaná holka, jo.
Já znám takový, jako ste vy.
Nechte si tu pouliční prudérii.
Musíte se naučit chovat jako vévodkyně.
Odveďte ji, paní Pearceová. Jestli vás bude obtěžovat, plácněte ji.
Já zavolám policajty.
Nemám ji kam dát.
Tak ji dejte do popelnice.
No tak, Higginsi, buďte rozumný.
Musíte být rozumný, pane Higginsi.
Nemůžete s lidmi takhle nakládat.
Já?
Takhle s lidmi nakládat?
Drahá paní Pearcová, drahý Pickeringu, neměl jsem to v úmyslu.
Jen jsem myslel, že bychom na ni měli být milejší.
Nevyjádřil jsem se jasně, protože jsem se nechtěl dotknout jejích...
citů, ani vašich.
Ale pane, nemůžete si ji sem jen tak vzít,
jako kamínek z pláže.
Proč ne?
Proč ne? Vždyť o ní nic nevíte.
Co její rodiče? Možná je vdaná.
Kec!
Kdo by si mě vzal?
Elizo, hrome,
ulice budou plné mužů, kteří se kvůli vám...
budou střílet, až budu s vámi hotov.
Já du.
Von se teda zcvoknul. Nechci, aby mě učil ňákej pošuk.
Blázen? Dobře, paní Pearcová, žádné šaty neobjednávejte.
-Vyhoďte ji. -Ne! To nedovolím.
Vraťte se k rodičům, děvče.
Žádný nemám.
Nemá rodiče. No tak co?
Nikdo ji nechce. Nikdo ji nepotřebuje, jen já. Odveďte ji nahoru!
Co s ní bude? Budete jí platit nebo něco?
Buďte rozumný, pane.
Co by dělala s penězi? Bude mít jídlo a ošacení.
Peníze by utratila za pití.
Vy zvíře! To je lež!
Nikdo mě nikdy neviděl pít ani kapku.
Pane, vy ste džentlemen. Ať se mnou takle nemluví!
Nemyslíte, Higginsi, že to děvče má city?
Ne, nemyslím. O ty se nemusíme starat.
Máš city, Elizo?
Mám city jako každej jinej.
Pane Higginsi, musím vědět, za jakých podmínek tu bude.
Co s ní bude, až skončíte lekce?
Musíte myslet trochu do budoucna.
Co se s ní stane, když ji necháme na ulici?
To je její věc, ne naše.
Vrátí se, odkud přišla.
A bude to opět její věc. To bude správné, že?
Nemáte ani ždibec citu!
Nemyslíte na nikoho, jen na sebe.
Mám toho dost. Du pryč!
Styďte se!
Čokoládové bonbóny, Elizo.
Jak mám vědět, co v nich je?
Takoví jako vy by mohli holku vomámit.
Dám vám záruku.
Vezmu si polovinu.
A vy tu druhou.
Budete jich mít denně hrstě, krabice.
Co hrdlo ráčí. No tak?
Nesnědla bych ho, ale mám vychování a z pusy ho vyndávat nebudu.
Pomyslete na to. Na čokoládu, drožky,
zlato a diamanty.
Žádný zlato a diamanty nechci. Já sem spořádaná holka, jo.
Higginsi, musím zasáhnout. Paní Pearceová má pravdu.
Má-li se tato dívka podrobit vašemu pokusu,
musí vědět přesně, co dělá.
Zůstaneš tu teď šest měsíců...
a budeš se učit, jak hezky mluvit, jako prodavačky v květinářství.
Budeš-li poslušná, budeš spát ve vlastní ložnici,
budeš mít dostatek jídla a peníze na čokoládu a na drožky.
Ale budeš-li zlobit a lenošit,
necháme tě spát v kuchyni se šváby...
a paní Pearceová tě bude tlouct koštětem.
Za šest měsíců tě vezmu do Buckinghamského paláce...
krásně vystrojenou a v kočáře.
Zjistí-li král, že nejsi dáma,
nechá tě policií odvézt do Toweru a tam ti setnou hlavu...
na výstrahu ostatním troufalým květinářkám.
Nezjistí-li to ale, daruji ti...
sedm šilinků a šest pencí do začátku jako prodavačce.
Zamítneš-li tuto nabídku,
budeš ta nejnevděčnější holka...
a andělé nad tebou spláčou!
Spokojen, Pickeringu?
Nevím, o čem mluvíte.
Mohl jsem to vyjádřit jednodušeji, paní Pearcová?
Pojďte.
Správně. Dopravte ji do koupelny.
Ste teda pěknej tyran!
Když nebudu chtít, tak tu nezůstanu. Nikdo mě tu mlátit nebude!
Nebuďte hubatá.
Dycky sem byla spořádaná holka, jo.
Za šest měsíců... i za tři, když bude mít sluch, ji budu...
moci vzít všude a vydávat ji, za koho budu chtít.
Udělám z té ubožačky královnu!
Nikdy sem se eště nekoupala. Ne celá.
Nemůžete být hezká uvnitř, jste-li venku špinavá.
Budete spát tady. To je vaše ložnice.
Tady nemůžu spát, madam.
Pro takový, jako sem já, je to škoda.
Bála bych se tu na něco šáhnout.
Zatím eště nejsem vévodkyně.
Co je to? Tady v tom perete?
V tom se myjeme. A v tom umyju i vás.
To se mám snad celá namočit?
To teda ne!
Budu mít z toho smrt.
Jen pojďte.
Svlékněte se.
No tak, poslechněte. Svlékněte se.
Pojďte sem. Pomozte mi ji...
Dejte ty ruce pryč!
Já sem spořádaná holka, jo!
To se nedělá! To je neslušný!
Dejte ty ruce pryč!
Já sem spořádaná holka, jo!
Promiňte mou upřímnost, ale mám-li do toho být zapojen,
budu se za to děvče cítit zodpovědný.
Chápete snad, že nemůžete zneužívat jejího postavení.
Cože? Myslíte tamto? Posvátné, ujišťuji vás.
Vy přece víte, co tím myslím. Nelze to brát na lehkou váhu.
Umíte být vůči ženám zdrženlivý?
Znáte muže, který by byl vůči ženám zdrženlivý?
Ano, znám jich dost.
Já ne. Jak se se mnou chce žena přátelit,
začne žárlit, je náročná,
podezíravá a setsakra otravná.
Jak se začnu přátelit se ženou, stanu se sobcem a tyranem.
Proto jsem starý mládenec a hodlám jím zůstat.
Víte, Pickeringu:
"Jsem jen obyčejný muž
"Který více nežádá
"Než jen obyčejnou možnost mít
"Jak sám si přál, žít
"A dělat to, co zlíbí se mu
"Jsem jen průměrný muž
"Jež žije bez výstřelků
"A v životě se straní
"Svárům a lhaní
"A dělá to, co nejlepší proň je
"Jsem jen obyčejný muž
"Však zjeví-li se v životě tvém žena
"Máš po klidu
"Předělá ti celý dům od sklepa po půdu
"A pak ji ještě napadne, že i tebe přejinačí!
"Zjeví-li se v životě tvém žena
"Ty zády ke zdi budeš stát
"Něco si naplánuješ a zvíš, že ona jiné plány má
"Nakonec pro neshodu se může stát, že uděláte to
"Co ani jeden nemá rád!
"Ty o literatuře chceš mluvit
"A ona o lásce jen zas
"Zajdete spolu do opery
"A budeš hledat kapesníček celý ten čas
"Zjeví-li se v životě tvém žena
"Zjeví se věčný nesvár s ní
"Koupíte prstýnky zásnubní
"Pro ty ručky nenechavé
"Stejně tak mohl bych si dát od zubaře zub vyvrtat
"Spíš než oženit se s ní!
"Já jsem velmi mírný muž
"Vyrovnaný a přívětivý, co nikdy nestěžuje si
"Co ztělesněním je veškeré vlídnosti
"A trpělivý jsem, jak něžný beránek
"Neumím projevit navenek
"Mrzutou náladu či vztek
"Já velmi mírný muž jsem
"Ale zjeví-li se v životě tvém žena
"Je tvá trpělivost u konce
"Ona o radu tě poprosí, ty stručně odpovíš
"A ona vyslechne tě jistě
"Pak co sama chce, udělá přímo na místě!
"Byls mužem uhlazeným
"Mluvil jsi vybraně
"Pak jednoho dne zjistíš
"Že hůř než námořníci mluvíš
"Zjeví-li se v životě tvém žena
"Nůž do břicha - to je toho cena!
"Ať si ostatní mého pohlaví
"Oprátku na krk nastaví
"Snesl bych spíš bez bázně různá muka a strázně
"Než si ženu k sobě vzít
"Já jsem velmi klidný muž
"Večery své rád trávím
"V klidu svého pokoje
"Ta domácí atmosféra
"Pro mne rájem je
"Já zádumčivý muž jsem, baví mne filosofie
"Rozjímám a medituji
"Do ticha se radši uchyluji
"Chci žíti klidným životem
"Ale jak jen přijde žena
"Konec klidu je toho cena!
"A přítelkyň řada pak přijde tvou ženu navštěvovat
"Přijdou brebentit, žvanit a radit
"Jak poradit si s tebou!
"Bude velkou, hlučnou rodinu mít
"Co často vás přijde obšťastnit
"Její matka, jak z Wágnera je známe
"Má hlas, co skály láme!
"To bych panečku si dal
"Kdybych si na krk...
"ženu uvázal!"
Vypadni. Jamie, ty taky!
Doolittle, pamatuj si, bud zaplatíš, nebo nebudeš pít.
Dík za pohostinnost, Georgi.
Pošli účet královně.
Tak, Alfie, a je to. Budem zas muset jít makat.
Makat! To slovo přede mnou nevyslovujte.
Podívejte na tyhle chudáky.
Jednou sem tohle taky dělal. Abych se trochu protáh.
Ale nestojí to za to. Zabere ti to celej den.
Nebojte se. Něco vymyslíme.
A jak to chceš vymyslet?
Jak? Jako dycky.
S vírou, nadějí a kapkou štěstí.
"Všemocný pán ti dal železný svaly
"Aby ti práce, brachu, voněla
"Všemocný pán ti dal železný svaly - leč
"Máš-li kapičku štěstí
"Někdo jinej ji za tebe udělá!
"Jenom kapičku
"Jenom kapičku štěstí a práci za tebe vždycky někdo udělá
"Bůh stvořil gin jen k tvýmu pokušení
"Aby viděl, zda člověk odolá
"Bůh vymyslel gin k pokoušení - leč
"Máš-li kapičku štěstí
"Tak pokušení podlehneš.
"Jenom kapičku
"Jenom kapičku štěstí a pokušení podlehneš.
"Ty můžeš kráčet pořád přímou cestou
"Ale máš-li kapičku štěstí, tak z ní sejdeš hned!
"Ženy jsou proto, aby muž si je vzal
"Žijou pak s tebou, jídlo hotový máš
"Ženy jsou proto, aby muž si je vzal - leč
"Máš-li kapičku štěstí
"Můžeš to mít, aniž se nachytáš.
"Jenom kapičku
"Jenom kapičku štěstí a máš to bez všech závazků
"Jenom kapičku
"Kapičku pokakanýho štěstíčka!
"Předhazujou ti pořád samý dobro
"Ale máš-li kapičku štěstí, tak budeš uhýbat
"Pánbůh nás stvořil, že máme bližním pomáhat
"Na souši, moři, prostě, kde jseš
"Pánbůh nás stvořil, že máme bližním pomáhat, leč
"Máš-li kapičku štěstí
"Bližní přijde, ty doma nebudeš"
Byla by z tebe hezká sufražetka, Alfie.
Á, tady je ten šťastlivec.
Vážený Alfie Doolittle.
Co děláš u Elizy v bytě?
V bejvalým bytě!
Můžeš teď za sebe platit v hospodě, Alfie.
Měls velkou kliku.
Co to povídáš?
Tvoje dcera, Eliza.
Máš kliku, Alfie.
Co je s Elizou?
Von neví. Její vlastní fotr neví.
Nastěhovala se k boháčovi.
Vodjela taxíkem, celá vyfintěná.
Už je pryč tři dny.
Co dál?
Dneska ráno mi vzkázala,
abych jí poslal věci...
do ulice Wimpole 27A,
k profesorovi Higginsovi.
A jaký věci chtěla?
Klec a čínskej vějíř.
Ale řekla:
"Voblečení mi neposílej."
Já věděl, že udělá díru do světa.
De se do hospody.
Štěstí se usmálo na Alfreda Doolittla.
"Člověk má vlastní děti podporovat
"Což je věc správná a taky záslužná
"Člověk má vlastní děti podporovat - leč
"Máš-li kapičku štěstí
"Začnou děti na tě vydělávat
"Jenom kapičku
"Jenom kapičku štěstí a budou na tě dělat
"Jenom kapičku
"Kapičku pokakanýho štěstíčka!
"Řádný muž nechodí na zálety
"A vlastní ženě zármutek nečiní
"Řádný muž nechodí na zálety - leč
"Máš-li kapičku štěstí
"Ta tvá semetrika to nezjistí!
"Jenom kapičku
"Jenom kapičku štěstí a ona to nezjistí!
"Kapičku pokakanýho štěstíčka!"
Pošta, pane.
Zaplaťte účty a odmítněte pozvání.
Nemůžete to děvče tak trápit.
Musí věčně opakovat ta slova...
od rána do večera, i při jídle.
Vyčerpáte se tím. Kdy to skončí?
Přece až to bude umět pořádně. Ještě něco, paní Pearceová?
Přišel další dopis od toho amerického milionáře Wallingforda.
Chce vás do Ligy na ochranu morálky.
Zahoďte ho.
Je to už třetí dopis. Měl byste mu aspoň odpovědět.
Dobrá, nechte mi ho na stole. Časem mu odepíšu.
Pane, dole je popelář, jistý Alfred Doolittle,
a chce vás vidět. Říká, že tu máte jeho dceru.
No prosím!
Pošlete toho lumpa nahoru.
Třeba není lump, Higginsi.
Nesmysl. Samozřejmě je to lump.
Bojím se, že s ním budou potíže.
Ne, neřekl bych. Potíže bude mít on se mnou. Ne já s ním.
Doolittle, pane.
-Profesor Higgins? -Tady jsem!
Kde?
Dobrej den, pane šéf.
Přišel sem ve vážný záležitosti.
Vyrostl jste v Houndslow.
Vaše matka byla z Walesu, řekl bych.
Copak chcete, Doolittle?
Chci svojí dceru, víte?
Samozřejmě. Jste její otec, že?
Rád vidím, že máte ještě špetku citu pro rodinu.
Je tam v tom pokoji. Odveďte si ji.
Cože?
Odveďte si ji. Myslíte, že vám ji budu upírat?
Je tohle rozumný, pane šéf?
Je to fér, takle někoho zneužívat?
Holka je moje. Ted je u vás. A co já?
Jak se opovažujete mě vydírat?
Jistě jste ji sem schválně poslal!
Nevobviňujte mě, pane šéf.
Obviní vás policie. To byl váš plán,
abyste ze mne dostal pod hrozbou peníze.
Zatelefonuji na policii.
Chtěl sem snad na vás ňáký prachy?
Vy, pane, to posuďte. Mluvil sem vo prachách?
Tak proč jste tedy přišel?
Proč bych asi chodil?
Mějte slitování, pane šéf.
Alfrede, vy jste ji sem poslal.
Ne, pane šéf, to ne.
A jak jste věděl, kde je?
Řek bych vám to, pane šéf, dybyste mě pustil ke slovu.
Já vám to řeknu. Rád vám to řeknu.
Milerád vám to řeknu!
Vidíte, Pickeringu, ten člověk má přirozený dar výřečnosti.
Pozorujte ten rytmus jeho přirozené mluvy.
"Já vám to řeknu. Rád vám to řeknu. Milerád vám to řeknu."
To je ten welšský vliv.
Jak jste věděl, že tu je, když jste ji sem neposlal?
Poslala si pro věci a já se to doslech.
Řekla, že voblečení nechce.
Co sem si měl myslet, pane šéf? Jako rodič, co sem si měl myslet?
Tak vy jste ji přišel zachránit před osudem horším než smrt?
Jo, pane šéf. Přesně tak.
Paní Pearceová!
Elizin otec si pro ni přišel. Ať si ji odvede.
Ne, počkejte, pane šéf.
My dva sme přece znalí světa, ne?
Znalí světa? Snad byste raději měla jít, paní Pearceová.
To si také myslím, pane!
No tak, pane šéf.
Zalíbil ste se mi a tak...
jesi tu holku chcete, já ji zas doma mít nemusím,
ale mohli bysme se dohodnout.
Chci jen svoje otcovský práva.
Vy jste ten poslední, koho bych nechal odejít s prázdnou.
Vidím, že ste čestnej chlap.
A co je...
pro vás pět liber? A co je pro mě Eliza?
Měl byste vědět, Doolittle,
že úmysly pana Higginse jsou počestné.
No jasně, pane šéf. Jinak bych si řek vo padesát.
Tak vy byste prodal vlastní dceru za 50 liber?
Nevíte, co je morální?
Na to nemám čas. Vy byste ho taky neměl, dybyste byl chudej jak já.
Nic tím nemyslím,
ale když si to Eliza užívá, tak proč taky ne já?
Podívejte se na mě. Kdo sem?
No kdo sem? Sem jen chudák, co si nic nezaslouží.
Pomyslete, co to pro chlapa znamená.
Musí se furt měřit s měšťáckou morálkou.
Jak se něco nabízí a já z toho taky něco chci, tak je to jen:
"Nic si nezasloužíš, a konec."
Ale já mám stejný potřeby jako ta nejzasloužilejší vdova,
co dostává podporu šestkrát tejdně za jednoho manžela.
Nepotřebuju míň než ten, co je zasloužilej.
Nejím míň než von a piju...
vo moc víc.
Mluvím s váma na rovinu.
Nepředstírám, že sem nějak zasloužilej.
Ale ani vo to nestojím. A tak mi to vyhovuje.
Ale nahraďte člověku,
co vydal na výchovu, stravu a voblečení svý dcery...
a na co musel tvrdě vydělávat,
než vyrostla tak, aby dva páni jako vy vo ni měli zájem.
Je pět liber moc, co myslíte?
Nechám to na vás.
Pickeringu, kdybychom si ho tu nechali tři měsíce,
mohl by si vybrat mezi místem ve vládě a lidovou tribunou ve Walesu.
-Dáme mu toho bůra. -Nepůjde asi na dobrý účel.
Ne, pane šéf, v tom mi můžete pomoct.
Jen jednou se se starou rozšoupneme,
užijeme si a posloužíme i druhejm.
Budete rád, že sme je neutratili nadarmo.
Líp byste je neutratil.
Je neodolatelný. Dáme mu deset.
Moje stará by neměla to srdce utratit deset.
Deset liber je hromada prachů.
Člověk pak začne bejt vopatrnej a je konec pohody.
Jen mi dejte, co chci, pane šéf. Ani vo halíř míň, ani vo halíř víc.
Takové chování bychom neměli podporovat.
Proč si tu paní nevezmete?
Manželství přece není tak hrozné. Elizinu matku jste si také vzal.
Kdo vám to řek, pane šéf?
Nikdo. Jen jsem došel k závěru...
Ještě chvíli ho budeme poslouchat a zůstaneme bez zásad.
-Řekl jste tedy pět liber. -Děkuju, pane šéf.
Opravdu nechcete deset?
Ne, ne, snad někdy jindy.
Promiňte, slečno.
Já už ty blbý slova vopakovat nebudu.
A hele, Eliza.
Čistá vypadá přece jen k světu.
Tak mi dělá čest, co?
Co tu děláš?
Pozor na jazyk. Nebuď tady před pánama hubatá.
Dyby vám dělala potíže, přetáhněte jí párkrát řemenem.
Tak se na ní musí.
Maúcta, pánové. Sbohem, Elizo.
To je někdo pro vás. Geniální filosof.
Napište panu Wallingfordovi,
že chce-li kazatele, ať se obrátí na pana Doolittla,
popeláře, jednoho z nejoriginálnějších anglických moralistů.
Proč přišel?
Co ta slova?
Já už je umím. Uměla sem je i předtím.
Tak mi je řekněte.
Von, ste, strejc, milej.
On, jste, strýc, milý.
To sem taky řekla. Von, ste, strejc, milej.
Už je vopakuju tři dny a mám toho dost.
Vím, že je to těžké, ale snažte se to pochopit.
Vysvětlovat nemá cenu. Jako voják byste to měl vědět.
Potřebuje disciplínu.
Nechte ji, nebo k vám bude chodit pro útěchu.
Jak myslíte, ale buďte k ní trpělivější.
Zajisté.
Řekni "on".
Nemáte kouska citu v těle.
Slibuji ti, že do dnešního večera ta slova zvládneš,
nebo budeš bez oběda, bez večeře, a bez čokolády.
"Jen se těš, pane Higgins, jen se těš
"Budeš brečet, ale sám zůstaneš
"Budeš na dně, já mám prachy Nechám tě bejt? Žádný strachy!
"Jen se těš, starou belu dostaneš
"Až ochoříš, pane Higgins, jen se těš
"Doma sám a bez pomoci zůstaneš
"Do divadla pudu klidně, zatím tobě bude bídně
"Ohohó, pane Higgins, jen se těš!
"Jen se těš, až někdy v moři poplaveš
"A do nohy blízko mě křeč dostaneš
"Budeš křičet, budeš se topit, já do města půjdu nakoupit
"Jen se těš!
"Jednoho dne budu slavná, budu jako pravá dáma
"Ve společnosti budu vyhledávána
"Až jednou řekne král: Elizo, má milá
"Chci, aby tě celá zem slavila
"Šestého, od pátku za týden
"Já prohlásím za tvůj den
"A lid bude tobě slávu provolávat
"Vše, co jen si přeješ, já rád ti chci dávat
"Ó, díky, králi, řeknu a obrátím se k davu.
"Chci jen Henryho Higginse hlavu
"Máš ji mít!
"Odvětí král pevným hlasem
"Stráže, hned přiveďte ho sem
"Pak tě, pane Higgins, ke zdi postaví
"A král nato řekne:
"Ať to Liza odtroubí
"Až se k palbě připraví
"Křiknu: Palte! Má to mít!
"Ha, ha, ha, pane Higgins, máš to mít
"Jen se těš!"
Tak, Elizo, opakuj.
"Déšť ští...
"zřítkagdy na poušti."
"Déšť dští zřídkakdy na poušti."
Neřekla sem to?
Ne, Elizo, neřekla "si" to tak. Dokonce "jsi" to ani neřekla.
Každý večer před spaním místo modlitby...
budeš odříkávat:
"Déšť dští zřídkakdy na poušti."
Padesátkrát.
Pánbůh tě bude mít radši, když ho nebudeš urážet svou výslovností.
A nyní souhláska "H".
Pickeringu, to bude příšerné.
Pomalu s tím, dejte jí čas.
Snad nechcete, aby to hned napoprvé řekla.
Pojď sem, Elizo, a pořádně se dívej.
Vidíš ten plamen?
Pokaždé, když vyslovíš správně "H", plamen se zachvěje,
když ne, plamen se ani nepohne.
Tak poznáš, děláš-li to správně.
Časem poznáš ten rozdíl.
Uvidíš to lépe v zrcadle. Poslouchej.
"V Hartfordu, Herefordu a Hampshiru...
"hurikány a hromy nehrozí."
Opakuj to po mně.
"V Hartfordu, Herefordu a Hampshiru hurikány a hromy nehrozí."
"V artfordu, erefordu a ampshiru urikány a romy nerozí."
Ale ne!
Nemáš uši?
-Mám to zkusit znova? -Ne, prosím tě.
Začni od začátku. Dělej jen tohle.
Pokračuj.
Stává se tohle i Indům?
Mají ten zvláštní zvyk vynechávat písmeno...
a pak ho dávat tam, kam nepatří, jako "vokno" místo "okno"?
Higginsi!
Pokračuj.
"Náš profesor Higgins
"Den či noc, on stále bdí
"Ó, náš profesor Higgins
"Na nohou je celý den
"Chodí vevnitř, chodí ven
"Nic nejí a nepije
"Takhle on na tom je"
Znovu, Elizo.
Jsem tak šťastná, že jste mě pozval.
Ne. "Tak šťastná."
Jsem tak šťastná, že jste mě pozval.
Tak šťastná. To je jako "švestkový koláč".
Řekněte "švestkový koláč".
Šveskovej koláč.
Ne. "Švestkový koláč."
Výborný koláč. Kde ho asi paní Pearceová kupuje.
Vynikající. A ty jahodové košíčky jsou skvělé. Ochutnal si je?
Zkuste to znova.
-Ochutnal... -Pickeringu!
Znovu, Elizo.
Šveskovej koláč.
Ale ne.
Neslyšíš ten rozdíl?
Dej jazyk tak, aby se dole dotýkal předních zubů.
A řekni "švest-"
A potom "-ka".
Říkej "švest, švest, švest, ka, ka, ka".
Hrome, Higginsi, to byla svačina.
Snězte ten poslední košíček. Já už mám dost.
-Já už také nemohu. -Škoda ho vyhodit.
Nevyhodíme ho. Já vím o někom, kdo miluje jahodové košíčky.
"Náš profesor Higgins
"Jen se moří a živoří
"Náš profesor Higgins
"Devět hodin, deset hodin
"A přes půlnoc každou noc
"Do dvou, do tří..."
Čtyři.
Pět.
Šest kuliček.
Přečti to a vyslovuj pečlivě...
každé slovo, jako bys ty kuličky v ústech neměla.
"Vařila myšička kašičku...
"na zeleném rendlíčku."
Každé slovo musí být jasně vyslovené.
To nejde!
Higginsi, jsou ty kuličky vážně nutné?
Když je považoval za nutné Demosthenes, jsou nutné i pro Elizu.
Jen dál, Elizo.
Nerozumím ti ani slovo.
Možná je ta básnička pro ni moc těžká.
Proč nezkusíte něco jednoduššího, jako Pec nám spadla?
Ta je hezká.
Pickeringu, vůbec ji neslyším!
Co se stalo?
Jednu jsem spolkla.
To nevadí. Mám jich dost. Otevři pusu. Jedna, dvě...
"Dost, pane Higgins
"Dost s tím již nebo nás neuvidíš
"Dost, pane Higgins!
"Von, ne on, ste, ne jste
"Buší, buší, nám do uší
"Von, ne on, ste, ne jste
"Ne déšť ští"
"Déšť dští...
"zřídkakdy na poušti."
Už nemůžu!
Jsem hrozně unavená!
Pro slitování boží, Higginsi, vždyť jsou tři ráno.
Buďte rozumný.
Já jsem vždycky rozumný.
Elizo, když to vydržím já s hroznou bolestí hlavy, vydržíš to také.
Mně taky bolí hlava.
Vím, že tě bolí. Vím, že jsi unavená.
Vím, že máš nervy napjaté jako provazy.
Ale pomysli na to, čeho dosáhneš.
Pomysli na to, co můžeš ovládnout.
Krásu a důstojnost našeho jazyka...
To je to nejdůležitější, co máme.
Nejvznejšenější myšlenky, které kdy lidem šly hlavou,
jsou obsaženy v této směsi lahodných...
zvuků, plných fantazie.
A to jsi se rozhodla ovládnout.
A ty to dokážeš.
Zkus to ještě jednou.
"Déšť dští...
"zřídkakdy na poušti."
Co to bylo?
"Déšť dští...
"zřídkakdy na poušti."
Znova.
"Déšť dští zřídkakdy na poušti."
Naučila se to.
"Déšť dští zřídkakdy na poušti
"U všech ďasů, naučila se to
"Tak znova: Kde déšť dští?
"Na poušti, na poušti
"A jak často tam lije?
"Zřídkakdy, zřídkakdy
"Déšť dští zřídkakdy na poušti
"V Hartfordu, Herefordu a Hampshiru
"Hurikány a hromy nehrozí
"Jsem tak šťastná, že jste mě pozval
"Tak znova: Kde déšť dští?
"Na poušti, na poušti
"A jak často tam prší?
"Zřídkakdy, zřídkakdy
"Déšť dští zřídkakdy na poušti"
Udělali jsme pokrok, Pickeringu. Je čas ji někam vzít na zkoušku.
Jste v pořádku, pane Higginsi?
Ano, nic mi není. Jak je vám?
-Výborně, děkuji. -Dobře.
Vyzkoušíme ji na veřejnosti a uvidíme, jak si povede.
Pane Higginsi, vzbudily mě hrozné rány.
Nevíte, co to mohlo být?
Já žádné rány neslyšel. Vy, Pickeringu?
Bude-li se to opakovat, vyhledejte lékaře.
-Já vím co. Vezmeme ji na dostihy. -Na dostihy?
Do matčiny lóže v Ascotu.
-Zajisté ji o tom uvědomíte. -Zajisté.
Ne, radši bychom ji měli překvapit. Ted půjdeme spát.
Zítra ráno jí půjdeme koupit šaty.
Ty pokračuj, Elizo.
Ale pane Higginsi, je brzo ráno.
To je nejlepší chvíle na práci.
Kde se kupují dámské šaty?
U Whitelyho přece.
Jak to víte?
To vědí všichni.
Nechci ale nic s květinami.
Nelíbí se mi róby s květem tady a květem tamhle.
Koupíme něco jednoduchého a skromného...
a elegantního. Tak to má být.
Třeba s mašlí.
Ano. To by šlo.
Pracovala jste moc dlouho. Musíte být vyčerpaná.
Je mi jedno, co říká profesor Higgins.
Odložte ty knihy a jděte spát.
"Spát, spát, já nemohla bych spát
"Mně v hlavě znějí tóny kouzelné
"Spát, spát, já nemohla bych spát
"Za všechny poklady světa, ne!
"Chtěla bych tančit jen
"A vířit slunci vstříc
"A dělat schválnosti
"A tisíc hloupostí
"Jež neznala jsem dřív
"Proč touhu mám
"Až ke hvězdám se vznášet?
"Já nevím nic, já pouze vím
"Když mě dnes k tanci vzal
"Chtěla jsem tančit dál, protančit noc jen s ním...
"jen s ním!"
Jsou tři pryč.
Nemyslíte,
že by měla jít do postele?
Byla jste skvělá, má drahá.
Ale teď je čas jít spát!
"Hrabě, vévoda i baron je tu
"Každý, kdo něco znamená, je tu
"Ach, jak je krásný, jak je úžasný
"Slavný dostih tady v Ascotu
"Řada koní čeká
"Na povel vyběhnout ze startu
"Jak je vzrušující, napínající
"Slavný dostih tady v Ascotu
"Tep rychlí se nám
"Náš klid je ten tam
"Tváře hoří nadšením
"To všechno tím vzrušením!
"Každou vteřinou
"Koně vyběhnou
"Slyš! Zvon už zvoní
"Koně se honí, jen se podívej!
"Jaký začátek to byl
"Všechny nás naladil
"Vždyť uháněli jako o překot!
"Jaký je dravý a napínavý
"Ten askotský první závod!"
Máti!
Henry! Jak nepříjemné překvapení.
Dobrý den, máti.
Vypadáte výborně.
Co tu děláš? Slíbil jsi, že na Ascot chodit nebudeš. Jdi domů.
To nejde. Jsem tu pracovně.
Musíš jít. Myslím to vážně. Urazíš všechny mé přátele.
Jak se s tebou seznámí, nechtějí mě už vidět.
Kromě toho nejsi vhodně oblečen.
Mám čistou košili. Máti, mám pro vás práci.
S fonetikou. Našel jsem jednu dívku.
Nic s ní nemám. Je to květinářka.
Vezmu ji na výroční ples velvyslanců, ale chci ji nejdřív vyzkoušet.
-Prosím? -Víš, ten ples velvyslanců.
Tak jsem ji dnes pozval do tvé lóže.
Obyčejnou květinářku?
Naučil jsem ji mluvit, jak se patří.
Ví přesně, jak se má chovat.
Má se držet dvou námětů: počasí a zdraví.
"To je dnes krásně!" a "Jak se máte?" A dost.
Pomoz jí. Nebude to těžké.
Nebude? Mluvit o zdraví uprostřed závodu?
O něčem mluvit musí.
Kde je ta dívka?
Ještě je u krejčího. Šaty, co jsme jí koupili, neseděly.
Říkal jsem Pickeringovi, že jsme ji měli vzít s sebou.
-Paní Eynsford-Hillová. -Dobré odpoledne, paní Higginsová.
Mého syna Henryho znáte.
Těší mě.
-Odněkud vás znám. -Já nevím.
To nevadí. Sedněte si.
Kde sakra vězí?
Plukovníku Pickeringu, právě budeme svačit.
Děkuji vám, paní Higginsová. To je slečna Doolittlová.
Má drahá slečno.
Jsem tak šťastná, že jste mě pozvala.
Bylo mi potěšením.
-Lady Boxingtonová. -Těší mě.
Lord Boxington.
Těší mě.
Paní Eynsford-Hillová, slečna Doolittlová.
Těší mě.
A Freddy Eynsford-Hill.
Těší mě.
Slečno Doolittlová.
Dobré odpoledne, profesore Higginsi.
První závod byl velmi napínavý.
Škoda, že jste ho neviděla.
Myslíte, že bude pršet?
"Déšť dští zřídkakdy na poušti."
"Ale v Hartfordu, Herefordu a Hampshiru hurikány a hromy nehrozí."
Jak zábavné.
Co je na tom špatného, mladíku? Jistě jsem to řekla správně.
Bezvadně.
Není najednou nějak chladno?
Doufám, že nenastane neočekávaně chladné počasí.
To bychom měli chřipkovou epidemii.
Celá naše rodina trpí na chřipky.
Má teta prý na ni zemřela.
Ale já myslím, že ji odkrouhli.
Odkrouhli?
Ano, pane na nebi.
Proč by umírala na chřipku,
když rok předtím přežila záškrt.
Byla na tom moc špatně.
Všichni si mysleli, že je mrtvá.
Ale otec do ní lil džin po lžících.
Pak se uzdravila tak znenadání, že ukousla půl lžíce.
Jemine!
Proč by měla tak silná žena...
umřít na chřipku?
A co se stalo s tím novým slamákem, který jsem měla zdědit?
Někdo ho čajznul.
A já tvrdím, že...
kdo ho čajznul, ten ji taky odkrouhnul.
"Odkrouhnul" jste řekla?
Co to znamená?
To je teď nový výraz. "Odkrouhnout znamená "zabít.
Snad nevěříte, že vaši tetu někdo zabil?
Že nevěřím?
Ty, co s nima bydlela, by ji zabili i pro mašli, natož pro klobouk.
Ale váš otec jí neměl...
dávat alkohol po lžících.
Mohl ji tím zabít.
Ji ne. Na džin byla zvyklá.
On sám ho pil tolik, že o tom něco věděl.
Chcete říci, že pil?
Pil? To tedy ano. Nenapravitelně.
Čemu se tak uculujete?
Těm novým výrazům. Umíte je tak dobře.
Jestli je umím dobře, tak proč se uculujete?
Řekla jsem něco, co jsem neměla?
Vůbec ne, má drahá.
To je šťastná náhoda.
Nevím, budeme-li mít čas ještě si vsadit,
ale pojďte se mnou.
Já jsem vsadil na sedmičku. Byl bych rád, kdybyste si ji vzala.
Závod se vám bude zdát napínavější.
To je od vás velmi milé.
Jmenuje se Dover.
Pojďte.
"Už jsou zase tu
"Zralí ke startu
"V pozoru teď stojí
"Vyběhnout se připravují, podívejte se!
"Ženou se vpřed"
Do toho, Dovere.
Do toho, Dovere! Hni tou velkou prdelí!
Jemine!
To nemyslíš vážně, Henry. Na ten ples ji vzít nemůžeš.
Nezdá se ti dost připravená?
Ta je připravená dělat trhovkyni.
Ještě jí trochu vytříbíme jazyk, ale...
Henry, vážně, jestli si neuvědomuješ, jak je to beznadějné,
musíš do ní být blázen.
Radím ti, abys to vzdal,
a netrápil sebe ani tu dívku.
Tohle je ohromné dobrodružství.
Věnujeme se tomu s Pickeringem od rána do večera.
Učíme ji, mluvíme s ní, posloucháme ji a oblékáme ji.
Jste jako děti s živou loutkou.
Auto je tu.
Dobrý večer.
-Budeme večeřet? Umírám hlady. -Hned, pane.
Dobrý večer, profesore Higginsi.
"Když řekla, jak její teta ukousla tu lžíci
"Byl jsem z ní hotový
"A mé srdce ocitlo se rázem na měsíci
"Když nám řekla, jak táta pije džin
"Nikdy jsem nezažil zábavnější neděli
"Než když vzkřikla hni tou velkou..."
-Ano, pane? -Je slečna Doolittlová doma?
Koho mám ohlásit?
Jsem Freddy Eynsford-Hill. Pokud by si mě nepamatovala,
jsem ten, co se tak "uculoval".
Ano, pane.
A dala byste jí tohle?
Nechcete jít dál?
Právě večeří, ale můžete počkat v hale.
Ne, děkuji, chci poznat ulici, kde bydlí.
"Touhle ulicí často kráčel jsem
"Vždycky zůstala mi pod nohama pevná zem
"Náhle si připadám, že v oblacích létám
"V ulici, kde jak vím, bydlíš ty
"Kvetou za ploty právě šeříky
"Slyšíš jinde v městě zpívat slavíky?
"Je snad jinde zář, jakou má tvoje tvář?
"Je jenom v ulici, kde bydlíš ty
"Ach, co jen mé srdce cítí
"Když vím, že blízko mne jsi
"Co jen mé srdce pocítí
"Když představím si, že vyjdeš ty
"Lidé zvědaví, ti mně nevadí
"Já chci procházet se tam, kde její pohled o mě zavadí
"Čas že plyne dál
"Já bych věčně stál
"U domu v ulici, kde bydlíš ty"
Je mi moc líto, pane,
ale slečna Doolittlová nechce už nikdy nikoho vidět.
Ale proč? Byla úžasná.
Ano, řekli mi to. Mám jí něco vyřídit?
Řekněte, že počkám.
Mohl byste čekat celé dny, i týdny.
Nevidíte, že tady budu šťastnější?
"Lidé zvědaví, ti mě nevadí
"Já chci procházet se tam, kde její pohled o mě zavadí
"Čas že plyne dál
"Já bych věčně stál
"U domu v ulici, kde bydlíš ty"
Vážně, Higginsi. Pokračovat v tom by bylo nelidské.
Uvědomujete si, co ji za těch šest týdnů musíte naučit?
Jak má chodit, mluvit, oslovovat lordy,
biskupy a velvyslance. To je beznadějné.
Higginsi, chci odvolat tu sázku.
Vím, že jste tvrdohlavý, ale já také.
Necháme toho.
Jsem pevně rozhodnutý.
Rozumíte, Higginsi, je konec.
Stane-li se dnes večer něco na velvyslanectví,
dostane-li se slečna Doolittlová do trapné situace,
bude to na jen vás.
Eliza to zvládne.
Co když ne? Vzpomeňte na Ascot.
Co když udělá další hroznou chybu?
Na plese nebudou koně, Pickeringu.
Pomyslete, jaká to budou muka.
Stane-li se něco, nevím, co udělám.
Můžete se vrátit k regimentu.
Není čas na legrácky, Higginsi.
To, co jste s ní těch šest týdnů dělal,
nemá obdoby.
Proboha, nepřecházejte tu pořád. Nemůžete se zastavit?
Dejte si portské. Je dobré na nervy.
Já nejsem nervózní.
-Kde je? -Na klavíru.
Auto je tu, pane.
Zavolejte slečnu Doolittlovou.
Vsadím se, že jí ty sakramentské šaty nebudou.
Já to říkal. Ti francouzští návrháři.
Měl jste je koupit v anglickém obchodě.
-Dáte si také skleničku? -Ne, děkuji.
Jste si jistý, že si zapamatuje vše, co jste do ní natloukl?
Uvidíme.
Co když ne?
Prohraji sázku.
Jedno mi na vás vadí. Ta vaše prokletá samolibost.
V tuto chvíli, kdy jde o tolik,
je zcela nemravné odmítnout sklenici portského.
A co ta dívka? Děláte, jako by nebyla důležitá.
Nesmysl. Ovšemže je důležitá.
Co myslíte, že jsem teď celou tu dobu dělal?
Co by mohlo být důležitějšího, než vytvořit z jedné osoby...
osobu jinou tím, že pro ni vytvoříme novou řeč?
To znamená zaplnit přehradu, která dělí třídy...
a duše.
Ona je nesmírně důležitá.
Slečno Doolittlová, vypadáte překrásně.
Děkuji, plukovníku.
Co myslíte, Higginsi?
Není to špatné.
Maestro!
Pamatujete si mě?
Ne. Kdo proboha jste?
Jsem váš žák. Váš první a nejlepší žák.
Jsem Zoltan Karpathy.
Proslavil jsem vás po celé Evropě.
Učil jste mě fonetiku, pamatujete?
Proč se nedáte ostříhat?
Nemám váš impozantní zjev, vaši postavu, vaše čelo.
S krátkými vlasy by si mě nikdo nevšiml.
Odkud máte ty zlaté mince?
To jsou vyznamenání za jazyky.
Je tu transylvánská královna.
Při slavnostech jsem pro ni nepostradatelný.
Ovládám 32 jazyků. V Evropě znám kdekoho.
Odhalím každého podvodníka.
Profesore Karpathy.
Řecký velvyslanec.
Řecký, to určitě!
Předstírá neznalost angličtiny, ale mě neoklame.
Je to syn hodináře z Yorkshiru.
Mluví anglicky tak ohavně, že neutrousí slova,
aniž by prozradil svůj původ.
Nechám ho předstírat dál, ale zaplatí za to. Všichni musí platit.
Promiňte, ale volají vás nahoru. Její Jasnost vás potřebuje.
Vikomt a vikomtesa Saxonovi.
Baron a baronka z Yorkshiru.
Lord Guy a lady Scot-Aucklandová.
Hrabě a hraběnka Demerauovi.
Vikomt a vikomtesa Hillyardovi.
Pan a paní Lanserovi.
Lord a lady Clandersovi.
Slečna Eliza Doolittlová, plukovník Pickering.
Profesor Higgins.
-Vaše Excelence. -Slečno Doolittlová.
Těší mě.
Dobrý večer, plukovníku.
Máte s sebou dnes večer okouzlující mladou dámu.
Kdo je to?
Má sestřenice. A Higginsova. Promiňte.
Profesor Higgins.
Vypadá tak cizokrajně, jako by stále žila v zahradě.
To také žila. Do jisté míry.
Henry musí Elizu ihned odvést. Je tu jazykový odborník.
-Víte, takový specialista na podvodníky. -Prosím?
Ta mladá dáma s plukovníkem Pickeringem...
Zjistěte, co je zač.
Bude mi potěšením.
Je to nebezpečná situace.
Povězte mi něco víc o tom řeckém velvyslanci.
S radostí, ale nejdřív bych byl rád představen této krasavici.
Tak on je vážně z Yorkshiru?
Její Veličenstvo královna Transylvánie...
a Jeho Královské Veličenstvo princ Gregor.
Jak okouzlující.
Slečna Doolittlová, madam.
Slečno Doolittlová, můj syn by si s vámi chtěl zatančit.
Naprosto fantastická.
Velká hloupost to byla.
Byl to obrovský úspěch.
Nuže, pane Higginsi?
Triumf, naprostý triumf.
Higginsi, byl jste vynikající.
Přiznejte se, neměl jste chvílemi trochu strach?
Za celý večer ne?
Ne, viděl jsem, že máme vyhráno.
Připadal jsem si jako medvěd v kleci.
Byl to obrovský úspěch.
Nebýt té sázky, byl bych to před dvěma měsíci vzdal.
Bylo to fantastické.
Ano, velká hloupost to byla.
Higginsi, musím před vámi zasalutovat.
Ti hlupáci se nevyznají ve vlastních záležitostech.
"Vy jste to, brachu, vyhrál, tu sázku jste vyhrál
"Dneska jste, brachu, slavil jasné vítězství
"Já myslel, že to vzdáte, ta výdrž, co máte
"Je důvod, že se vaše čelo laurem skví
"Za to, co jste vykonal, si zasloužíte řád
"Dejte pokoj, to nic není
"Sám jste všechno překonal, co v cestě mohlo stát
"To ne! To ne! Já na to nebyl sám
"Vždyť povedlo se to díky vám
"Vy jste to ale vyhrál, tu sázku jste vyhrál
"Svou neochvějnou vůlí, pevný jak skála z žuly
"Je to všechno
"Jenom vaše vítězství!
"Mně pěkně bylo horko z ní, jak já byl dneska nervózní
"Nejméně o rok jsem teď starší snad
"Jen jsme vešli, poznal jsem, že zaručeně vyhrajem
"A pak jsem se moh nudou ukousat
"A kolem plno nadšení
"Kdo je to božské stvoření?
"Jak dámu poprvé by viděl snad
"A když jí transylvánský princ nabídl své rámě
"A začal v sále valčík tančit s ní
"Já věděl, že jste vyhrál, tu sázku jste vyhrál
"Věřili všichni zkrátka, že je aristokratka
"A to bylo...
"vaše vítězství!"
Díky Bohu za Zoltana Karpathyho.
Nebýt jeho, umřel bych tam nudou.
Karpathy? Ten příšerný Maďar? On tam byl?
Ano, byl, a vůbec se nezměnil.
"Ten rošťák s tím vším, co ví
"Mastí si kapsu a podvádí
"Rozhodl se, že na to vyzraje
"A zjistí, kdo ta slečna Doolittlová je
"Všude, kam nám oko padlo, tam on byl
"Ten slídil mazaný z Budapešti
"Chvíli nás v klidu nenechal, já byl bych ho vzal
"Rád do kleští
"Pak poznal jsem, že bude lepší příležitost mu dát
"Já odstoupil jsem a nechal ho s ní tancovat
"Samý šarm snažil se být, protože se chtěl pokusit
"Pomocí všemožných triků svých její totožnost odhalit
"Když dotančili tanec poslední, on tvářil se, že všechno dobře ví
"S úsměvem širokým a hlasem horlivým převelice
"Oznámil hostitelce, že je to podvodnice!"
Ne!
"Její angličtina je příliš dobrá, řekl, což jasně značí, že cizinka je
"Zatímco ostatní národy se vlastní jazyk učí
"Angličané ne
"Ač pilně studovala s odborníkem na gramatiku
"Rozpoznat se dá, že...
"Maďarka je rozená!
"Nejen to, ale z královské krve
"Je princezna
"A její krev, jak řekl, je modřejší než voda v Dunaji
"Že z královské je krve, to všichni poznají
"Myslela, že mýlím se, což pravda nebyla
"Jak mohla myslet si, že krajana by ošálila?
"Odhalím přece každého, kdo na této zemi žije
"A ona je z Uher tak jistě jako Uherská rapsodie"
"Profesore, já vám blahopřeji
"Vždyť vaše vítězství je
"Blahopřejeme, profesore
"Vejdete do historie!"
Díky Bohu je po všem.
Mohu jít spát beze strachu, co bude zítra.
-Dobrou noc. -Dobrou noc.
Půjdu také spát. Dobrou noc. Byl to mimořádný zážitek.
Dobrou noc, Pickeringu.
Paní Pearceová?
Krucinál, chtěl jsem ji požádat, aby mi ráno udělala kávu, ne čaj.
Nechte jí prosím vzkaz, Elizo. A zhasněte.
Musejí být dole. Zatraceně.
Jednou někde zapomenu i hlavu.
Kde jsou sakra moje trepky?
Tady jsou!
Vezměte si je a ať vás v nich všude pronásleduje smůla.
Co proboha? Co se stalo?
Něco se stalo?
Ne, vám se nic nestalo. Já vám vyhrála sázku, ne?
To vám stačí! Na mně přece nezáleží!
Tys mi vyhrála sázku? Ty namyšlená nicko! Já ji vyhrál!
Proč jsi hodila těmi trepkami?
Protože vám chci rozbít nos. Nejradši bych vás zabila!
Měl jste mě nechat tam, kde jste mě našel.
Jste rád, že je po všem. Ted mě tam můžete hodit zpátky, že?
Tak naše stvoření je nervózní?
Zatáhni ty drápy! Jak se opovažuješ?
Sedni si a dej pokoj!
Co se mnou bude?
Jak já to mám vědět?
Záleží na tom?
Vám ne. To vím.
Vám by nevadilo, kdybych umřela. Neznamenám nic.
Jako ňáký trepky.
Nějaké trepky!
Nějaké! Myslela jsem, že už na tom nesejde.
Proč jsi se tak zničehonic rozzlobila?
Vadilo ti snad, jak jsme s tebou zacházeli?
Ne.
Choval se k tobě někdo špatně? Plukovník, paní Pearceová?
Ne.
Nebudeš tvrdit, že jsem byl na tebe zlý já.
Ne.
Tak to jsem rád.
Budeš asi po tom dnešním náporu unavená.
Dáš si čokoládový bonbón?
Ne, děkuji.
Je normální, že jsi trochu nervózní, ale už je po všem.
Nemusíš se už ničeho bát.
Vy se už nemusíte bát.
Bože, nejradši bych byla mrtvá.
Proč, proboha?
Poslouchej mě. Tvé podráždění je čistě subjektivní.
Nerozumím tomu. Jsem příliš hloupá.
Jen si to představuješ. Nic se nestalo. Nikdo ti neubližuje.
Vyspi se na to.
Poplač si a pomodli se. To ti pomůže.
Vaše modlitby jsem slyšela.
"Díky Bohu je po všem."
Ty za to neděkuješ Bohu?
Jsi teď volná a můžeš dělat, co chceš.
Na co jsem ale dobrá? Co jste ze mě udělal?
Kam půjdu? Co budu dělat?
A co se mnou bude?
Tak to ti dělá starosti?
Já bych si z toho hlavu nedělal.
Jistě se někde snadno uchytíš.
Neuvědomil jsem si, že odejdeš.
Mohla by ses vdát.
Všichni muži nejsou zapřisáhlí staří mládenci jako já a plukovník.
Většina mužů jsou typy na ženění, ubožáci.
Nejsi ošklivá.
Občas je radost se na tebe podívat.
Ne teď, když jsi uplakaná.
To vypadáš pod psa,
ale když jsi ve své kůži, řekl bych, že jsi celkem pohledná.
Jdi spát, odpočiň si a ráno vstaneš...
a podíváš se do zrcadla. A bude to lepší.
Má matka by ti možná mohla najít vhodnou partii.
Tak to pro nás v Covent Garden není.
Jak to myslíš?
Já jsem prodávala květiny, ne sebe.
Ted když jste ze mě udělal dámu, nemohu prodávat nic jiného.
Nesmysl, Elizo. Nenapadej lidské vztahy...
řečmi o kupování a prodávání.
Nevdávej se, když nechceš.
Co jiného mi zbývá?
Existují jiné věci.
Co ten původní nápad s květinářstvím?
Pickering by ti to zařídil. Má peněz jako želez.
Platí za všechny ty hadříky, co máš.
A s pronájmem těch šperků to bude celých 200 liber.
No tak. To přejde.
Musím už jít. Chce se mi strašně spát.
Něco jsem hledal. Co to bylo?
Vaše trepky.
Ano, vlastně. Hodila jsi je po mně.
Než odejdete.
Patří mé šaty mně nebo plukovníku Pickeringovi?
Na co by k čertu byly Pickeringovi?
Proč si s tím teď děláš hlavu?
Co si mohu s sebou vzít?
Nechci, abyste mě nařkli z krádeže.
Z krádeže?
To jsi neměla říkat. To bylo bezcitné.
To mě mrzí. Jsem jen obyčejná hloupá holka a musím si dát pozor.
Mezi vámi a takovými, jako jsem já, nemohou být žádné city.
Řekl byste mi, co mi patří a co ne?
Vezmi si celou domácnost, chceš-li.
Až na ty šperky. Jsou půjčené. Stačí?
Počkejte.
Odnesl byste je k sobě do pokoje, aby byly v bezpečí?
Nechci riskovat, že by se ztratily.
Dej je sem! Kdyby patřily mně a ne klenotníkovi,
nacpal bych ti je do toho nevděčného chřtánu.
Ten prstýnek není klenotníkův. Koupil jste mi ho vy.
Už ho nechci.
Nebijte mě!
Bít tě? Ty hanebnice! Jak můžeš něco takového naznačit!
To tys mě uhodila. Zranila jsi mou duši.
To jsem ráda. Aspoň jsem se trochu pomstila.
Kvůli tobě jsem se rozčílil. To se mi téměř nikdy nestává.
Dnes už o tom nebudeme mluvit. Jdu spát.
Nechte sám vzkaz pro paní Pearceovou o té kávě,
protože já to neudělám.
Do háje s paní Pearceovou, do háje s kávou i s tebou!
Já blázen jsem s láskou daroval své tvrdě nabyté znalosti,
své ohledy a soukromí takové pouliční holce!
"Jen se těš, pane Higgins, jen se těš!
"Budeš brečet, ale sám zůstaneš
"Budeš trpět, křičet můžeš
"Nikdo však ti nepomůže
"Jen se těš"
"Touhle ulicí často kráčel jsem
"Vždy však zůstala mi pod nohama pevná zem
"Náhle si připadám, že v oblacích létám
"V ulici, kde jak vím, bydlíš ty
"Kvetou za ploty právě šeříky
"Slyšíš jinde v městě zpívat slavíky?
"Je snad jinde zář, jakou má tvoje tvář?
"Je jenom v ulici, kde bydlíš ty
"Ach, co jen mé srdce cítí
"Když vím, že blízko mne jsi
"Co jen mé srdce pocítí
"Když představím si, že vyjdeš ty
"Lidé zvědaví, ti mně..."
Miláčku.
Freddy, co tu děláte?
Nic. Trávím tu většinu večerů. Jen tady jsem šťastný.
Nesmějte se mi, slečno.
Neříkejte mi "slečno". Pro mě je dost dobrá Eliza.
Freddy, vy si nemyslíte, že jsem bezcitná pouliční holka, že?
Miláčku, jak bych mohl? Víš, co k tobě cítím.
Psal jsem ti dvakrát, třikrát denně. Archy papíru.
"Ty mluvíš a svět si zpívá
"A já se vznáším výš a výš
"Dotyk jen, mé srdce se zachvívá
"A nebe se snáší níž a níž..."
"Slova, slova, slova, už nechci žádná slova
"Ta poslouchám celý ten čas Nejdřív od něho, teď od tebe zas
"To sakra nic víc neznáš?
"O hvězdách na nebi nemluv už
"Dokaž mi svou lásku, bud muž
"Nechci tvé sny poslouchat
"Ale máš-li mě rád, dokaž to
"Uprostřed noci sami dva tu jsme
"Nemluv o jaru a obejmi mne
"Každý, kdo kdy poznal milování, ví, že
"není čas na povídání
"Možná políbits mě chtěl
"Nechci abys o tom vyprávěl
"Dokaž to!
"O lásce věčné nemudruj
"Velké věci mi neslibuj
"Dokaž to
"Básni nečti mi, písně nezpívej
"Časem neplýtvej, dokaž to
"Neříkej už, jak jsi láskou plál
"Nemluv už dál, dokaž to
"Nechci už slyšet žádná slova
"Opakovaná zas a znova
"Spolu měli bychom prožít tento sen
"Ale já z těch slov zoufalá jsem
"Nechtěl jsi mne v objetí vzít?
"Neříkej víc, dokaž to
"Dokaž to!
"Nečekej, až postupně stářím
"Ohnu se pod tíhou let
"Dokaž to hned!"
-Kam jdeš? -K řece.
-Proč? -Abych v ní udělala díru.
Elizo, miláčku, co tím myslíš?
-Ale já nemám peníze. -Já ano.
-Kam jdeš? -Tam, kam patřím.
Miláčku, chceš, abych šel s tebou?
"Tam bezstarostně žít
"Ach, to by bylo náramný!
"Čokoládu si furt jen brát
"U kamen si svý nohy hřát
"A spát a spát a spát
"Ach, to by bylo náramný!"
Kupte si kytici, slečno.
Ano, děkuji.
Dobrý den, slečno. Co si přejete?
Mohu si tu ohřát ruce?
Jasně, slečno.
Promiňte. Na chvilku sem myslel, že ste někdo jinej.
Kdo?
Promiňte, madam. To ranní světlo mě popletlo.
Mám vám zavolat taxík? Dáma jako vy by neměla sama...
chodit v tuhle hodinu po městě.
Ne, děkuji.
"Někdo byl by tam se mnou snad
"Ten by mě moh mít něžně rád
"A ještě víc mě hřát
"Ach, to by bylo...
"náramný!
"Náramný"
Přijďte zas, pane Doolittle. Jsme rádi, že jste byl naším hostem.
Díky, dobrej muži. Díky. Pojď.
Vemte paničku na výlet k moři.
Děkuju, pane Doolittle.
Tady se mi to líbilo. Musíme sem zajít častějc.
Tati?
Vidíš, Harry. Nemá se mnou slitování.
Poslal ji, aby mě špehovala v mý bídě. Moje vlastní krev.
Jo, sem na tom bídně. Můžeš mu to říct.
O čem to mluvíš? Proč jsi tak vyparáděný?
Jako bys to nevěděla.
Vrať se k tomu tvýmu chlápkovi a řekni mu, co mi udělal.
Co ti udělal?
Zničil mě, nic víc.
Svázal mě a předal do rukou buržoustů.
A ne abys ho bránila.
Nenapsal snad jednomu starýmu Američanovi, co se menuje Wallingford,
a co daroval 5 000 000$ na založení spolků na ochranu morálky,
že nejoriginálnější moralista v Anglii je pan Doolittle,
popelář?
To byl jistě jeden z jeho žertů.
Říkej tomu žert. Ušil na mě boudu. Vážně.
Ten starej prďola umřel a vodkázal mi 4 000 liber.
Kdo se ho ptal, aby ze mě udělal pána? Byl sem spokojenej. Volnej.
Já si říkal vo prachy každýmu druhýmu, stejně jako sem si řek jemu.
Ted mám po srandě a každej si říká vo prachy mně.
Před rokem sem neměl žádný příbuzný,
až na dva, co se mnou nemluvili.
Ted jich mám 50. Nikdo z nich si pořádně nic nevydělá.
Musím teď žít pro vostatní, ne pro sebe. Buržoazní morálka.
Pojď, Alfie, za pár hodin musíš bejt v kostele.
-V kostele? -Jo, v kostele.
To byla ta největší rána.
Proč myslíš, že sem vyšňořenej jako ňákej funebrák?
Tvoje macecha si mě chce vzít.
Ted dyž sem nóbl, chce bejt taky nóbl.
Když ti to tak vadí, tak proč ty peníze nevrátíš?
To je to hrozný, Elizo.
To se lehko řekne, zahoď je,
ale nemám k tomu kuráž.
Zastrašili mě, jo jo.
Koupili si mě. Tak je to.
To mi udělal ten tvůj povedenej profesor.
Není můj povedený profesor.
Tak von tě poslal zpátky, co?
Nejdřív ze mě udělá buržousta, a pak tě vyrazí, abych tě živil.
To byl jeho plán,
ale ty ho převezeš.
Nevrátíš se ke mně a nevemeš si vode mě ani halíř.
Si teď dáma, můžeš se postavit na vlastní nohy.
Jo, je to tak. Si teď dáma.
Málem jsem v tom taxíku zmrznul.
Elizo, chtěla by ses dneska dopoledne přijít na tu slávu podívat?
V kostele sv. Jiří na Hanoverským náměstí v deset.
Neradil bych ti to, ale seš zvaná.
Ne, díky, tati.
Už jsi to tu vyřídila?
Ano, Freddy, už jsem to vyřídila.
Hodně štěstí, tati.
Díky, Elizo.
Pojď, Alfie.
Kolik mi zbejvá času?
"Už jen pár hodin ti zbejvá
"Už jen málo času máš
"Pár hodin zbejvá
"Než dohráls navždy mariáš"
Takovýho pití a holek po celým Londýně.
A já mám na ně jen pár hodin.
Nalej mi, zlato.
"Já se dnes dopoledne žením
"Bim bam, zvon vyzvání, bim bam
"Vyvalte sudy, ať hrají dudy
"Jen ať tu svatbu nezmeškám
"Já se dnes dopoledne žením
"Sem v pucu vypadám moc fajn
"Tak, holky, pojďte, mě vyprovoďte
"Jen ať tu svatbu nezmeškám
"Když začnu tančit, kdo by mi hrál?
"Když začnu jančit, vykliďte sál!
"Já se dnes dopoledne žením
"Bim bam, zvon vyzvání, bim bam
"To bude nával a strašnej kravál
"Tak ať tu svatbu sám
"Božínku, ať tu svatbu...
"nezmeškám!
"Já se dnes dopoledne žením
"Bim bam, zvon vyzvání, bim bam
"Kdo síly dost má, pohni mi kostma
"Jen ať tu svatbu nezmeškám!
"Dejte mi ránu, dybych jen mrk
"Dybych šel k jiný, zakruťte jí krk
"Já se dnes dopoledne žením
"Bim bam, zvon vyzvání, bim bam
"Půjdu tam asi s Armádou spásy
"Jen když tu svatbu sám
"Božínku, ať tu svatbu...
"nezmeškám!
"Pošli mě bando, třeba rekomando
"Jen ať tu svatbu sám
"Božínku, ať tu svatbu nezmeškám!
"Už hvězdy na obloze blednou
"Noc odložila temný háv
"Svítání studí
"Londýn se budí
"Bud zdráv, kamaráde
"Bud zdráv
"Sbohem
"Já se dnes dopoledne žením
"Bim bam, zvon vyzvání, bim bam
"Všichni mě pozdravte a pak mě vypravte
"Jen ať tu svatbu sám, jen ať tu svatbu sám
"Božínku, ať tu svatbu...
"nezmeškám!"
Neřekla, kam jí máme poslat šaty?
Říkala jsem vám, pane, odnesla si je.
To je zpropadená věc. Eliza pláchla.
Včera večer ji paní Pearceová pustila a nic mi neřekla!
Co budu dělat? Ráno jsem dostal čaj místo kávy.
Nevím, kde co mám a jaké mám schůzky.
-Eliza by to věděla. -K čertu!
Nevystrašili jste ji včera něčím?
Přeci jsme na ni skoro nepromluvili.
Nešikanoval jste ji po mém odchodu?
Hodila po mně trepky.
Nezavdal jsem jí žádnou příčinu.
Hodila je po mně, než jsem stačil promluvit.
Mluvila příšerným jazykem. Byl jsem ohromen. Nechápu to.
Přiznala, že jsme se k ní chovali ohleduplně.
Jsem celý zkoprnělý!
Pickeringu, proboha, přestaňte být zkoprnělý a něco dělejte!
Zavolejte na policii. Na co ji máme?
Nemůžeme ji nahlásit policii...
jako zloděje nebo ztracený deštník.
A proč ne? Já ji chci najít.
Je moje. Dal jsem za ni pět liber.
Správně. Haló. Scotland Yard prosím.
Dejte mi prosím kávu.
Tady plukovník Pickering.
Ulice Wimpole 27A.
Chci nahlásit zmizelou osobu.
Slečnu Elizu Doolittlovou.
Asi jednadvacet.
Tak metr sedmdesát.
Oči? Počkejte, oči má...
Hnědé.
Vlasy? Propána. Takové neurčité barvy...
Hnědé, hnědé, hnědé!
Slyšeli jste ho? Hnědé, hnědé, hnědé.
Ne. Bydlí tady ve Wimpole...
Zhruba mezi třetí a čtvrtou dnes ráno, rozumím.
Ne... není naše příbuzná.
Řekněme dobrá známá.
Prosím?
Poslouchejte, váš tón se mi nelíbí.
Co tu to děvče dělá, je naše věc.
Vaše věc je přivést ji zpátky, aby to mohla dělat dál.
To tedy nechápu!
"Proč jen, proč od nás odešla asi?
"Poté co na plese tak dobře vedla si
"Co asi zklíčilo ji?
"Co asi posedlo ji? Tohle já vůbec nechápu"
Higginsi, mám kamaráda na policejním ředitelství. Třeba by nám pomohl.
Zkusím mu zavolat.
Whitehall č. 7244 prosím.
"Ženy rozum nemají, v tom to vězí
"V hlavě ony mají jen slámu a hadrů kusy
"Dráždí nás, rozčilují, drásají, provokují
"Ty šílené, bláznivé, otřesné husy"
Prosil bych pana Brewstera Budgina.
Ano, počkám.
Pickeringu, proč není žena jako muž?
Prosím?
Ano, proč nemůže být žena jako muž?
"Muži jsou čestní a stále přímí
"A vznešení, to každý míní
"Kdo často po zádech poklepe tě rád?
"Proč není žena kamarád?
"Proč každá z nich ty druhé napodobuje?
"Proč vlastní hlavu nepoužije?
"Proč dělají jen to, co jejich matky dělají?
"Proč nesnaží se spíš jak jejich otec být?
"Proč nemůže být žena jako muž?
"Muži jsou příjemní, jsou prostě jinačí
"Společnost jejich ti ke štěstí postačí
"Byl byste uražen, kdybych nemluvil celé hodiny?
"Byl byste rozzloben, kdybych chtěl skleničku pít?
"Byl byste dotčen, kdybych vám neposlal květiny?
"Proč jen žena nemůže jako vy být?
"Jeden muž z miliónu možná křičí trochu
"Občas najdeš jednoho, co chybičku má
"Trochu je pravdy na každém šprochu
"Ale obecně vzato jsme síla úžasná
"Proč nemůže být žena jako muž?
"Muži jsou přátelští a samá laskavost
"Nikdy nenajdeš lepší společnost
"Kdybych k jídlu pozdě přišel, záchvat byste měl?
"Kdybych dárek zapomněl, naříkal byste?
"Divil byste se, kdybych pryč s jiným mužem šel?
"Proč nemohou být ženy jako vy jste?"
Pan Brewster Budgin?
Bruzzie, hádej, kdo volá.
Správně. Propánakrále. Ty máš ale paměť.
Jak se máš? Jsem rád, že tě slyším.
Cože? Nepovídej, je to vážně 30 let?
Času jako vody.
Řeknu ti, proč volám.
Stalo se něco nepříjemného. Mohl bych za tebou přijít?
Ano. To by šlo. Ted hned?
Dobře. Díky.
Nazdar a moc ti děkuji.
Paní Pearceová, odcházím na policejní ředitelství.
Doufám, že ji najdete.
Panu Higginsovi bude scházet.
Panu Higginsovi? Ať jde k čertu. Mně bude scházet!
Paní Pearceová?
Kde je?
Šel na policejní ředitelství, pane.
Tak vidíte. Mám potíž a on běží pro pomoc. To je kamarád.
Paní Pearceová, vy jste žena.
"Proč žena nemůže být jako muž?
"Muž je tak milý, vždy kamarád
"Ze všech nesnází ti pomůže rád
"Vždy rozveselí mysl tvou, máš-li potíže
"Proč přítelem žena být nemůže?
"Proč jen ženy logicky myslet nezkusí?
"Proč myšlenek mají spleť?
"Proč umějí jen upravovat si vlasy
"Proč neupraví si radši v hlavě tu změť?
"Proč není žena trochu jako muž?
"Kdybych byl ženou, co na plese byla
"Kde celá společnost za princeznu ji měla
"Začal bych kvílet a houkat jako sova?
"Či chovat se doma jako na stromě?
"Utekl bych, aniž bych řekl slova?
"Proč nemůže být žena podobná mně?"
Říkáte opravdu že po tom, co jste pro ně udělala...
bez jediné chybičky,
tam jen seděli a nic vám neřekli?
Nehýčkali vás, neobdivovali vás, neříkali vám, jak jste byla úžasná?
Vůbec.
Jen si navzájem gratulovali, jak jsou skvělí.
Řekli, že jsou rádi, že je po všem...
a jaká to byla veliká nuda.
To je příšerné. Já bych po něm nehodila trepky,
ale pohrabáč.
Kdo je to?
Henry. Věděla jsem, že přijde.
Pamatujte si:
Nejenže jste tančila s princem, i jste se chovala jako princezna.
Máti, stala se zpropadená věc...
Ty!
Dobré odpoledne, profesore Higginsi. Daří se vám dobře?
Samozřejmě. Vám je vždycky dobře. Dal byste si trochu čaje?
Nezkoušej to na mě. Já tě to naučil.
Pojď domů a přestaň vyvádět.
Už bylo dost nepříjemností.
Výborně, Henry. Žádná žena by takovému pozvání neodolala.
Jak se sem ta nána dostala?
Eliza mě přišla ráno navštívit a udělala mi tím radost.
Nebudeš-li se chovat slušně, budeš muset odejít.
Já se mám chovat jako ve svátek...
kvůli téhle osobě, kterou jsem vytáhl z tržiště jako ovadlou hlávku?
Ano, přesně tak jsem to myslela.
To ať se spíš propadnu.
Jak jste se mohla naučit dobrým způsobům od mého syna?
Bylo to obtížné. A správnému chování bych se nenaučila,
nebýt plukovníka Pickeringa.
Dal mi najevo, že mě považuje...
za něco lepšího než jen obyčejnou květinářku.
Víte, paní Higginsová, kromě věcí, které se člověk může naučit,
rozdíl mezi dámou a květinářkou není v tom, jak se chová,
ale jak se ostatní chovají k ní.
Pro profesora Higginse budu stále květinářkou,
protože se mnou vždy jedná a bude jednat jako s květinářkou.
Pro plukovníka Pickeringa budu vždy dámou,
protože se mnou vždy jedná a bude jednat jako s dámou.
Henry, nezatínej zuby.
Přišel pan biskup. Mám ho uvést do zahrady?
Pan biskup a profesor? Proboha, jen to ne!
To by mě exkomunikovali.
Uveďte ho do knihovny.
Elizo, začne-li tu můj syn rozbíjet věci,
smíte ho dát vykázat.
Henry, radím ti, aby ses držel dvou námětů: počasí a zdraví.
Tak jsi se tedy pomstila, jak jsi řekla.
Stačilo ti to a budeš rozumná, nebo chceš ještě?
Chcete mě zpátky,
abych vám nosila trepky a snášela vaše nálady.
Já neříkám, že tě chci zpátky.
Tak o čem tedy mluvíme?
O tobě, ne o mně.
Vrátíš-li se, budu s tebou jednat jako vždycky.
Svou povahu ani způsoby měnit nebudu.
Mám stejné způsoby jako plukovník Pickering.
To není pravda. Jedná s květinářkou jako s vévodkyní.
Já jednám s vévodkyní jako s květinářkou.
Aha. Každému rovným dílem.
Nejde o to mít dobré...
či špatné způsoby, ani žádný jiný druh způsobů,
ale chovat se stejným způsobem ke všem.
Nejde o to, že se k tobě chovám hrubě,
ale že se chovám stejně k ostatním.
Je mi jedno, jak se chováte.
Nevadí mi, že mi spíláte. Ani modřiny by mi nevadily.
To jsem už zažila. Ale nechci, abyste mě přehlížel!
Jděte mi z cesty, pro vás tu nejsem.
Mluvíte o mně, jako bych byl krajina.
To také jste. Samý hrbol a výmol.
Ale já se bez vás obejdu. Nemyslete si, že ne!
Já vím. Říkal jsem ti to.
Asi tě nikdy nenapadlo,
jestli já se obejdu bez tebe?
Nesnažte se mi lichotit. Budete se muset beze mne obejít.
Obejdu se bez vás i beze všech ostatních.
Budete mi scházet. Něco jsem se z vašich idiotských názorů naučil.
To poníženě a vděčně přiznávám.
Máte můj hlas na gramofonu.
Až vám bude smutno, můžete si ho pustit. Jeho pocity nezraníte.
Vaši duši si ale pustit nemohu.
Jste ďábel!
Zkroutíte dívce srdce tak snadno,
jako když jí někdo zakroutí ruku, aby jí ublížil.
Proč bych se měla vracet?
Protože to bylo zábavné.
Zítra mě zas vyhodíte, když nebudu dělat to, co chcete.
Ano. Můžeš také odejít, když já nebudu dělat to, co chceš ty.
A žít s otcem?
Nebo prodávat květiny. Vzala by sis Pickeringa?
Ani vás bych si nevzala, a to jste mi věkem blíž.
-Bližší. -Mluvím, jak chci. Nejste můj učitel.
Tím být nechci, to si nemysli.
Mám dost nápadníků, co mě chtějí, jaká jsem.
Freddy Hill mi píše až třikrát denně.
Chcete tedy, abych byl poblázněný jako on?
Ne, to od vás nechci.
Chci trochu vlídnosti.
Vím, že jsem obyčejná hloupá holka a vy jste vzdělaný pán,
ale nechci být pro vás kus bláta.
Nedělala... jsem to všechno kvůli taxíkům a šatům,
ale protože nám spolu bylo dobře a já vás... začala...
mít ráda.
Nechci, abyste se mi dvořil,
a nezapomínám na rozdíly mezi námi, ale chci,
abychom byli jako přátelé.
Ale jistě. To chci i já.
A Pickering. Elizo, jsi pošetilá!
To není pořádná odpověď.
Je, dokud se budeš chovat idiotsky.
Jako dáma si nesmíš připadat opomíjená,
když se muži před tebou neplazí...
nebo když ti nedělají modřiny.
Připadám ti chladný, bezcitný, sobecký, že?
Jdi si za těmi, co jsou jako ty.
Vdej se za bohatého...
sentimentálního hrubiána, aby tě střídavě líbal a kopal.
Nevážíš-li si toho, co máš, vezmi si to, čeho si vážíš.
S vámi se nedá mluvit. Vše obrátíte proti mně.
Já nemám nikdy pravdu.
Nebuďte si tak jistý, že vám ležím u nohou,
že po mně můžete šlapat.
Vezmu si Freddyho, jak jen ho uživím.
Toho chudáka, co by neuměl být ani poslíčkem,
ani kdyby chtěl?
Nechápeš? Udělal jsem z tebe choť vhodnou pro krále!
Freddy mě miluje. Tím je pro mě králem.
Nechci, aby pracoval. Nebyl k tomu vychován.
Půjdu dělat učitelku.
A co budeš proboha učit?
Co jste mě naučil. Fonetiku.
Půjdu dělat asistentku tomu geniálnímu Maďarovi.
Tomu podvodníkovi? Tomu vlezlému ignorantovi?
Učit ho mé metody, mé objevy?
Jen se opovaž a zakroutím ti krkem!
Tak prosím! Mně je to jedno. Já věděla, že mě jednou uhodíte.
To je tvůj konec, pane Higgins.
Vaše řečičky a vyhrůžky mi nevadí.
"Já blázen myslela
"Že tě nic nepřemůže!
"Že myslela jsem, že jsi král
"Já ti věřila
"Holka hloupá, bláhová
"Byla jsem to hlava skopová
"Ne, ne, ty velikáne náš
"Nejsi tak převeliký, jak se zdáš"
Ty neomalený fracku!
Ani jeden nápad není z tvé hlavy. Ani jedno slovo bys beze mne neřekla.
"Každý rok jaro nastane bez tebe
"l Anglie tu zůstane bez tebe
"Na stromech plody budou zrát, v polích klasy budou stát
"A na čaje nás budou zvát bez tebe
"Hudba dál bude znít bez tebe
"Básníci budou žít bez tebe
"A ten déšť stále dští na té odlehlé poušti
"Stejně i to zůstane bez tebe
"Můžu být...
"bez tebe!
"Ty, můj příteli
"Co tak krásně mluvíš
"Klidně můžeš jít do
"Hartfordu, Herefordu a Hampshiru
"Přežijí i tam bez vás na mou víru
"Hrady budou stát tu dále
"My bez problémů budem stále žít jako dřív
"Bez tebe!"
Ty neomalený fracku!
"l bez tebe příliv dál břeh smáčí
"l bez tebe země dál se otáčí
"l bez tebe mraky letí oblohou
"To zmůžu i já, co oni zmohou
"Samotná nechci lkát bez tebe
"Na svých nohou budu stát bez tebe
"Do ulity vlez si zpět, já nemíním trpět..."
"Lidičky, já jsem vyhrál! Já vyhrál! Já vyhrál!
"Teprve teď se moje čelo laurem skví!
"Já chtěl z ní stvořit ženu, jež pozná svou cenu
"A já ji taky stvořil, toť mé vítězství!"
Elizo, jste senzační.
Ještě před chvílí jsem vás měl jak kámen na krku,
a teď jste jak pevná hráz.
Jako sesterská loď.
Tak se mi líbíte.
Sbohem, profesore Higginsi. Už se neuvidíme.
Máti!
Co se stalo?
Ona odešla.
Zajisté. Co jiného jsi čekal?
Co si teď počnu?
Budeš se muset bez ní obejít.
A to také udělám.
Spaluje-li jí Higginsův kyslík plíce,
ať si hledá zatuchlé místo, které jí bude vyhovovat.
Je jako sova oslepená mou září.
Jen ať si jde. Já to bez ní vydržím.
Vydržím to bez kohokoliv. Mám vlastní duši!
Vlastní jiskru božského plamene!
"Hrome!
"Já uvyklý byl na její tvář
"Bez ní nevidím ranní zář
"Já uvyklý byl na melodii, co pískala si každou chvíli
"Její úsměv, její zlost její radost i starost
"Pro mě teď přirozené jsou
"Tak jako proces dýchání
"Já spokojený byl a nezávislý, než jsem poznal ji
"A jistě dál bez ní si budu klidně žít
"A přec navyklý jsem na její zjev
"Na její hlas
"Na její tvář"
Vzít si Freddyho.
Takový dětinský nápad. Necitelný, zlomyslný, hloupý.
Ale ona toho bude litovat. Bude.
To nemá budoucnost!
"Již ji vidím, jak je za Freddyho vdaná
"V malém nuzném bytě pod střechou
"Činži platit třeba, ona ani halíř nemá
"Již ji vidím bezradnou, zoufalou
"Bude chtít dělat učitelku fonetiky
"Však nakonec prodávat půjde jen
"Almužnu svou bude přijímat s díky
"Zatímco manžel její prospí celý den
"Za rok či za dva, až předčasně zešediví
"A až jí růže v tvářích odkvetou
"Přijde domů a on pryč, bude se divit
"S Američankou ctižádostivou a bohatou
"Chudák Eliza!
"Jak zdrcující!
"Jak ponižující!
"Okouzlující!
"Pohled na ni smutný bude v ten večer osudný
"Až otrhaná a v slzách mi na dveře zazvoní
"Zklamaná a opuštěná, beznadějně zubožená
"Mám ji na milost vzít, či ji vlkům předhodit?
"Být k ní hodný anebo ji zatratit?
"Mám ji snad pustit do bytu, či vyhodit ji bez citu?
"Já člověk smířlivý jsem
"Z rodu těch, co by nikdy
"Názor svůj hrdý neopustili
"Člověk smířlivý jsem
"Avšak nechci ji vzít zpátky
"l kdyby na kolenou přišla prosit
"Ať se kaje, ať se snaží, ať se třese, mě to blaží
"Bouchnu dveřmi, satorie, máš to mít
Vdej se za Freddyho.
"Já uvyklý slýchat jsem
"Jak mi říká dobrý den
"Její radosti
"Její starosti
"Pro mě teď přirozené jsou
"Tak jako proces dýchání
"Jsem tak rád, že je jen žena, tak zapomenu na ni snáz
"Jako zlozvyku se jí zbavím
"A přec jsem uvyklý celý ten čas
"Slýchat denně
"Její hlas"
Vy ste ňáká namyšlená. Vím, že dává lekce, slyšela sem, jak to povídal.
Nepřišla sem vo nic prosit,
a jesi vám moje peníze nejsou dost dobrý, můžu jít jinam.
Dost dobré na co?
Dost dobrý pro vás. Ted už to víte.
Chci lekce. A chci za ně i platit,
žádná mejlka.
Co chcete, děvče?
Chci prodávat v květinářství,
a ne na rohu ulice.
Ale voni mě nechtěj, dokud nebudu mluvit víc nóbl. Řek, že mě může učit.
Mám prachy. Nechci nic zadarmo a von se mnou takle jedná.
Vím, kolik lekce stojí, a chci za ně zaplatit.
Nedám vám víc jak šilink. Je to na vás.
Nedá se tomu odolat. Je tak úžasně negramotná.
Tak strašně špinavá. Přijímám.
Udělám z téhle příšerné uličnice vévodkyni.
Umyla sem si ruce a vobličej, než sem šla.
Kde mám sakra trepky?